Красимира Ненова
Един последен ден

chitanka.info

На моя любим

Винаги идва последният ден —

денят на раздялата.

Но в известен смисъл за всеки от нас

той е и ден на началото.

— Довиждане, сбогом! — подавам ръка,

жалко, календара не мога да върна.

Няма време тука за дълги слова,

Няма място вече за сълзи.

Поглеждаш разсеяно, сякаш вече си там,

накъдето се релсите вият.

Остава перонът след теб опустял;

вятър бързо сълзите ми трие.

Само нощем, когато затворя очи,

мога пак назад да се върна:

с теб да тичам по онези поляни, гори;

пак във къщи засмян да те зърна…

16.12.1995

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.